Kom igen!
Åh, nej!
- Måste vara ett av reläerna. - Nej, vänta litet.
- Fixat. - Jack! Lisa!
- Vad är klockan? - Du vet vad klockan är.
- Jag glömde nästan. - Kom, ni två, sätt fart.
Vi kan felsöka senare, nu när du är 18, Jack Mason.
- Har den äran! - Önska dig nåt!
Jack? Jack Krutchens?
- Krutchens? - Min pappas efternamn?
- Din pappas? - Ja. Jag har aldrig träffat honom.
Sharon. Nigel. Jag söker Jack Krutchens.
- Jess. Du är inte välkommen. - Jag vill bara tala med Jack.
Du talar inte med honom. Du ska gå.
Jack!
Jack! Din far bad mig ge dig detta när du fyllde 18.
- Jag glömmer inte löften. - Jack behöver inget från dig.
- Det är från din far, Jack! - Jag ringer polisen om du inte går!
Gå innan det blir värre.
Ge oss paketet så avgör vi om Jack ska få det.
Jack!
Ta reda på sanningen om din far! Han är inte den de säger!
- Ge mig det! - Varför?
- Han är inte din vän, Jack. - Han är galen.
Han var din fars vän, men han har förföljt familjen sen du var barn.
- Vi har skyddat dig. - Han verkade vettig.
Din fars försvinnande påverkade folk olika.
Jess var din fars vän, men sen har han inte varit riktig.
Vi vet inte om det som hände din far var hans fel.
- Nu vill han samma sak med dig. - Det är inte vettigt.
- Ge oss paketet. - Varför? “vad är i det?
Öppna det, men det hjälper dig inte att hitta din far.
- Jag vill veta vad som hände honom. - Han gav sig av innan du föddes.
Jag vet det. Men vart tog han vägen?
Uppåt?
Vi är rädda han är borta. Men han gick uppåt.
- Han var godhjärtad. - Ni säger inget.
Vi vet inget, bara att han är borta.
Han var efter något stort, och det kanske fick honom.
- Lämna paketet! - Säg inte så. Du är inte min far.
Man måste älska det här.
Jag antar han var galen.
Jag vet inte vad de är.
Hallå?
Vad?
Var då?
Stanna där, jag hämtar dig.
Ni måste hålla er bakom avspärrningen.
Jag vet att ni vill se närmare på den.
Men ni måste vänta tills grevskapspolisen har kollat den.
Vi vet inget om den.
Hej Jack, Lisa.
Tänk att den här saken skulle dyka upp en dag innan min pension.
Har du nånsin sett nåt så fantastiskt, Milton?
Jag vet inte.
- Det är endast din stig. - Förlät?
De här människorna kommer från miltals omkring. För att se en växt.
Som inte gör någonting. Den där saken är en guldgruva.
Den är ett otyg.
Bara den som planterat fröet kan ta sig uppför stjälken.
Det är din stig.
För honom till mig.
Kan nån höra mig? Är det nån där?
Stå inte över luckan, din dåre!
Kom! Vi går till maskinrummet.
Vi måste högre upp. Den ger sig inte. Hjälp mig fylla på eldarna. Fyll den.
Så där. Det är klart. Följ mig.
- Vad heter du då? - Jack. Jack Krutchens.
Krutchens?
- Var är du ifrån? - Ficksburg.
- Jag heter Newald Krutchens. - Jag vet.
- Har vi träffats förut? - Nej... men jag tror du är min far.
Det är befängt. Se på dig. Jag måste ha varit minst 10 år då.
- Jag ska bli far, men om några månader. - Jag har nåt att visa dig.
Var fick du den här?
Av min mor. Togs innan jag föddes.
- Hur gammal sa du att du var? - 18.
Jag förstår.
Det här är komplicerat.
Är din mor tillsammans med en herre vid namn Nigel?
Ja. Han är min styvfar.
Mycket bra.
Hör på, det är bäst du följer med mig. Jag har något att visa dig.
Jag ska berätta nåt. Nåt som jag misstänkt ett tag.
Din närvaro här bekräftar det.
Det kan låta litet konstigt, men döm inte ut det för fort, lyssna på mig.
Okej-
Det här stället vi är på, jag kallar det Molnens Land.
Jag har varit häri nitton dygn. Jag vet att det är så.
Du säger att du är min son, och 18 år gammal.
Så det måste vara sant. En dag här är som ett år på jorden.
- Så hur gammal är du? - Jag är 29.
- Hur kom du hit? - Jess. Han säger att han är din vän.
Visst! Du är 18. Jess glömmer aldrig ett löfte.
Vi har ont om tid. Vi måste få dig till bönstjälken.
- Det här slottet? Är det ditt? - Inte från början.
Det tillhörde vad man kan kalla en jätte.
Vart tog den vägen?
När jag först kom hit kan jag ha missuppfattat situationen med jättarna-
-och betalar för det nu.
Vad menar du?
Tydligen var det jättarna som höll bestar som den som anföll dig i schack.
Det hade varit trevligt om nån sagt det, men vi hade kommunikationsproblem.
Jag talade inte språket och förstod inte fe fl fo fum, så jag...
Du dödade honom?
Vid tillfället var det en av mina största prestationer.
Nu är balansen borta. Och inget kan stoppa dem.
Varför inte följa med mig tillbaka?
Enligt min erfarenhet kan bara den som planterar stjälken använda den.
Alla andra... Tja...
Samma sak hände mig när jag kom hit.
Bönstjälken varar bara några timmar. Därför kunde jag inte ta mig tillbaka.
Det måste finnas nåt sätt att komma hem? Den där då?
Tro inte jag inte tänkt på det. Slottet blir instabilt på hög höjd.
- Vi måste försöka. - Någon kanske kan hjälpa oss.
Ni var båda här när bönstjälken först dök upp.
Ni var faktiskt i maskopi med Newald Krutchens-
- som försvann med den nämnda bönstjälken.
Vid tillfället sade ni er inte veta nåt om dess ursprung.
Varför finner jag det konstigt att det händer igen 20 år senare på er bakgård-
- ännu en Krutchens försvinner, och ni vet inget?
- Vi talar sanning. - Varför inte fråga Jess Walters?
- Om vi visste var han fanns. - Vad gör ni för att hitta Jack?
De goda nyheterna är att man inte hittat något spår av honom på marken.
Om jag fick några av bönorna kanske jag kan hjälpa er mer.
Hade vi fler bönor skulle vi själva klättra upp för att hitta min son.
Varför tror ni att stjälken leder nånstans?
Varför inte? Ni har sett den.
Era egna vetenskapsmän sa att ni inte vet vart stjälken leder.
Han lever. Jag känner det. Säg mig nu vad ni ska göra för att hitta Jack?
Vi måste lämna slottet när vi närmar oss.
Ser Sirena oss sänder hon sina bestar efter oss.
Vi måste gå till fots.
Tyvärr ligger hennes fäste på en isig bergstopp. Det är minusgrader där.
Men jag har ett botemedel mot det.
Det finns en dold ingång bortom åsen. Oroa dig inte, jag hittar.
Sirena?
Förlåt, men vad gällde det där?
Newald, Nigel och jag deltog i ett jordbrukskollektiv.
Vi ville skapa nya grödor. Supermat.
Som skulle växa i dålig jord och ge hög avkastning. Rädda planeten.
Newald var annorlunda, han ville inte skapa nytt, utan se till historien-
- återfinna bortglömda sorter. Det förflutna var framtidens lösning.
Vi höll inte med om hans metoder. Men Newald hade charm.
När vi först träffades dejtade jag Newald. Vi var bara unga studenter.
- Men till slut stal Nigel mitt hjärta. - Newald stod inte ut. Han var kär.
Jag vet. Men det var fel. Newald och jag gjorde slut, jag föll för Nigel.
Jag visste inte jag var gravid förrän senare. Då var alla ovänner.
Vet inte om det vari ilska.
Newald tog alla våra pengar och använde dem på några galna gamla bönor.
Sen planterade han bönorna.
Nästa dag försvann han uppför bönstjälken, som Jack.
Och vi har inte sett honom sen dess.
Newald. Så snällt av dig att komma.
Du behöver inte sitta däri mörkret. Kom hit.
Hej. Ers Höghet.
Det är så trevligt att se dig igen.
Varför dröjde det så länge innan du hälsade på mig?
Jag har varit upptagen. Kartlagt nya delar av landet.
Det har tagit min tid. Landet är stort.
Men ingen ursäkt för din frånvaro. Kändes som en evighet.
- Men jag är här nu. - Jag ser det.
- Och du har tagit med en besökare. - Ja. Jo.
Det här är Jack. Min... bror.
- Det är ett nöje att träffa er. - Nej, nöjet är helt på min sida.
Så sällan vi träffar på någon nerifrån.
- Han behöver er hjälp. - Fortsätt.
Han behöver återvända hem. Har ni medlen för det?
Om jag visste hur nåt så bräckligt som en människa kan ta sig dit-
-hade jag själv begett mig dit.
Kan du inte återvända via en stjälk som du kom hit?
Önskar jag kunde, Ers Höghet.
Vi borde gemensamt finna en väg till det land du kom ifrån.
Newald har berättat om alla underverk där.
Var snäll och kom med mig till biblioteket. Newald hittar dit.
Kom igen, lillen. Jag vet att du kan.
Jack. Om du finns därute, lyssna på mig.
Jag kommer för att hämta dig. Jag ger inte upp dig.
I morse dränktes polisen av rapporter om den stora bönstjälk-
- som växte otroligt fort utanför stadens katedral.
Ett vittne sa att en ung flicka sågs vid stjälkens fot-
- för att sedan försvinna. Det är okänt var flickan finns nu.
Nigel! Kom hit. Det är Lisa!
...angående försvinnandet, eller den underliga växten.
Herregud, vi måste göra nåt.
Spärra av området. Ingen går nära utan mitt tillstånd.
Halt! Agent Hinton, general OShauncey.
Tack för hjälpen med avspärrningen. Nu tar vi över.
- Sergeant! Gruppera mannarna. - Ni vet inte vad ni har att göra med.
Jag vet inte i ert fall, men i min bok hugger man ner de höga stänglarna.
- Den är inte gjord av stål. - Det är en flicka där uppe.
Det finns hundratals människor i husen. Stjälken är ett hot mot dem alla.
Blir den våldsam har ni mer än en flickas blod på era händer.
- Det här är toppen! - Vad gör vi, chefen?
Ingen aning. Det är deras grej nu.
- Lisa är där uppe. - Jag vet.
- Ni måste göra nåt. - Vad väntar ni på? Mot stjälken!
- Jag avråder. - Det gör ni?
Jag har hanterat de här förr. Vi spärrar av den.
När solen går ner har den blivit ett ofarligt skal.
Ni har till solnedgången.
Lystring! Vi drar oss tillbaka till säker plats. Alla drar sig tillbaka.
Har ni fel blir en nästa jobb på en båt till Yttre Hebriderna.
- Förstår ni? - Ja, sir.
- Tack. - Tacka mig inte än.
Så vitt vi vet är de här sakerna en återvändsgata. Ingen har kommit ner.
Så det var jättarna som förde bort er från jorden?
Jag var barn.
En av dem kom ner ur molnen. Och förde bort mig.
Ett ställe som inte ens kan skydda sina egna barn förtjänar väl nåt i gengäld?
- Förtjänar vad, exakt? - Vedergällning.
- Det som hände er var inte avsiktligt. - Hur vet du det?
Ett sånt ställe förtjänar inte att existera.
Hur kan ni veta att jättarna tog er från jorden?
Där jag kommer ifrån... Jag menar, det är inte vettigt.
Jag hade aldrig hört historier om jättar innan jag kom hit.
Inte det? Jag trodde alla barn hört historier om jättar.
Letade inte du i gamla historier för att hitta din bönstjälk?
Det ligger nåt i det.
Jag säger ändå...
...hur kan ni vara säker på att ni är från jorden?
Jag har mött alla sorters varelser här.
Men du är den enda som liknat mig.
Jag måste ha tagits från ditt hem. Därför vill jag återvända till jorden.
För att låta alla de ansvariga... betala.
- Mer vin? - Nej tack. Det är bra för mig.
Jag tror faktiskt jag vill ha ett glas till.
Har ni kvar nåt av det gamla? Eftersom vi firar.
- Firar? - Att träffa er igen, naturligtvis.
Naturligtvis.
Vi måste gå! Nu!
Fy" på!
Vi måste till henne innan Sirena gör det.
Lisa!
Kom! Vi går!
Vi måste varna henne! Den anfaller!
Det hindrar henne från att återvända till jorden.
Kom, min förstörare! Kom med mig!
- Hon har satt en förbannelse på den. - Den lyder henne.
Följ mig nu!
Jag kan inte göra mer.
Vänta! Vad gör ni med den där? Sätt ner den där saken.
Som ägare till den här fastigheten måste jag informera er-
- att ni och era soldater måste gå, och ta med er trädsaxarna.
Ni skämtar.
Egendomen tillhör Madison Corp. Det är jag.
- Så ni och era pojkar kan ge er av. - Bönstjälken är farlig för allmänheten.
Den har inte skadat någon. Som jag ser det försöker den bara försvara sig.
Ni närmar er den med motorsågar.
Det är tydligt att den bara anfaller om den provoceras.
Jag har forskat om de här magiska bönstjälkarna, och vet ni vad?
De stör er inte. Såvida inte ni stör dem.
Så ingen rör den. Eller klättrar på den. Allt blir bra då. Förstår ni?
Folk har rätt att se dem på nära håll. Det är världens åttonde underverk.
Och jag ska ge det till folket.
Så snart mitt folk har räknat ut hur man håller den levande mer än en dag.
Bort härifrån!
Eld!
Tillbaka!
Besvara elden!
Fortsätt skjuta!
- Den backar! - Eld upphör!
Stanna där!
- Det där är inte flickan Lisa. - Jag ser det.
Jag säljer egendomen.
Folk i... var nu det här är.
Jag erbjuder er den här chansen att ändra en öde.
Ge mig er lojalitet så skonas era liv.
Ni får nytta av min kunskap.
Era liv blir fyllda av glädje och utan smärta.
Vad säger ni?
Är det här ett skämt?
Har någon bedövningskulor, eller gummikulor?
Vem tror hon att hon är?
- Öppna eld! - Radioman, följ mig!
Sikta lågt! Skjut inte generalen!
Ring civilförsvaret!
Vi behöver flygunderstöd, marktrupper. Vi måste evakuera stadskärnan.
I centrum! Vid bönstjälken!
Vi har en allvarlig situation här!
Alla stannar nere!
Eld upphör. Eld upphör!
Du! Vem du än är.
Dina krav kan inte uppfyllas här. Ingen här har befogenhet.
Om du vill tala med någon som har det-
-så måste det ske utanför staden.
Och du är?
Jag? Jag är den person...
...som kan ordna ett möte med den person som har befogenhet.
Nu. Följ mig.
Och om den där saken trampar på någon så blir det ingen uppgörelse.
Generalen! Han lever! Gå!
- Än ni allright där uppe, sir? - Naturligtvis inte, jäkla idiot!
Ring försvarsstaben! Be om flygunderstöd!
- Genast, sir. - Och få ner mig från taket!
- Ett flygande... slott? - Jag vet.
- Hur kan det existera så? - Värmegenerering. Varierad Rankincykel.
Jag vet inte, men jag tror det använder nån sons magisk kraft.
- Jag vet inte hur det fungerar. - Men han kan flyga det.
Så lugnande.
Jag hade aldrig prövat detta förut, men nu har vi inget val.
Ni kan stanna här, medan jag jagar henne.
- Jag följer dig. - Jag med.
Vi kan ske inte kommer tillbaka. Som jag sagt till Jack-
- verkar inte slottet klara hög höjd så bra.
Jag vet inte hur högt över marken vi kommer dit vi ska.
Vi kanske inte får nån varning före kraschen. Är ni med ändå?
- Vi är med. - Då behöver vi bränsle.
Alla håller i sig ordentligt när vi når kanten på stupet.
För sanningen att säga... vet jag inte vad som kommer att hända.
Verkar klara sig bra.
Och nu... går vi ner.
Vi ökar ett steg.
- Farten verkar åtminstone konstant. - Vad betyder det?
Antingen stabiliserar slottet nerstigningen, eller...
Vi är utom kontroll i högsta fart.
Vi vet inte hur stark gravitationen är här.
- Den kan vara annorlunda än jordens. - Den måste vara den samma.
Dra inga förhastade slutsatser. Vi är inte utom kontroll.
- Vad kallar du detta då? - Sluta!
Vi borde oroa oss över slottets gravitationsenergi.
Du har helt rätt. Jag förstår varför han gillar dig.
Men jag vet inte vad du ser hos honom.
- Kan vi inte elda på mer? - Sätt fart då!
Bra tänkt, Hinton. Jag ska befordra er.
- Jag jobbar inte åt er. - Jag ska se till att ni gör det.
- Vem ska spela premiärminister? - Den här herrn är frivillig.
Lycka till.
Det var er idé. Ni är premiärministerns chaufför.
Hinton!
Är ni inte tillbaka om fem minuter öppnar jag eld.
Trodde väl det.
Det verkar fungera! Hon saktar ner!
- Fröken...? - Sirena.
Moln rikets drottning. Eterns härskarinna.
Jaha. Det här är premiärminister Walters.
God dag.
Lyssna, vi skippar småpratet. Vad exakt är det ni vill?
Samtycker en folk till mitt styre en gång för alla?
- Då drar ni bort de där? - Då dödar jag er inte.
- Kan ni besegra vår armé? - Det här tråkar ut mig.
Jag vill inte styra er, ville bara få er uppmärksamhet, jag vill...
- Jag vill ha något annat. - Vad är det?
Ge mig telefonen. Ge mig den satans telefonen... tack, premiärministern.
- Sir! Agent Hinton på telefon, sir. - Ge mig den, Sergeant.
OShauncey här.
Visst. Visst...
Ja, jag förstår. Hinton, det är världens äldsta trick.
Sista gången det användes vari kriget 1812.
Kom tillbaka, ni och premiärministern. Jag gör skinksmörgåsar av monstren.
- Ja. Tack, Sergeant. - Sir!
Soldat. Min pistol, tack. Då kör vi då.
Jag är ledsen.
Ge eld på min order.
- Eld! - Fri eldgivning!
Anfall!
- Vi har problem! - Säg det!
Kolet är slut.
Vad kan vi göra?
- Förlåt. Det skulle inte sluta så här. - Så det är allt?
- Jag sa förlåt! Vad mer vill du ha? - En plan att klara oss ur det här.
Sa jag inte att jag inte trodde slottet skulle klara det?
Vi kanske kan sikta på nåt mjukt?
Välj era mål när de kommer! Träffa med varje skott!
Sikta på det där!
Vad i helvete?
- Det är folk som rör sig där nere, sir! - Stå inte bara där! Hämta dem!
Vi måste omgruppera! Vi har monster att slåss mot!
Inta försvarspositioner! Håll linjen!
- Kanonen är utslagen, sir. - Vad menar ni?
Obrukbar.
Jag bryr mig inte om hur, men fixa den, Simkins.
Vi förlitar oss på er. Fortsätt.
- Kommer fler som ni att ramla in så? - Nej, sir. Bara vi tre.
Okej. Jag vet inte hur ni gjorde, men jag vill bara säga tack.
Vet ni mer om monstren? Kan de dödas?
- Ni kommer inte igenom deras pansar. - Det vet jag redan.
- Jag har inte dödat nåt förut. - Är det omöjligt?
Jag vet inte, sir. Försök med huvudet, resten är ogenomträngligt.
Jag förstår. Tack för hjälpen. Sergeant, ta dem härifrån!
- Vänta! Jag kan hjälpa er. - Ni har gjort nog.
Det är militära angelägenheter. Sergeant, för bort honom!
Jag har sett saker under min armékarriär, men det här tar priset.
- Stanna! Stanna! - Det är Jack och Lisa.
Vänd!
- Skönt att se dig, grabben. - Vill inte avbryta, men vi måste åka!
- Åk med dem! - Jag måste hjälpa till.
- Jag har mina order. Åk nu! - Lyssna! Jag vet hur man stoppar dem.
Du har en minut.
Sirena. Kvinnan som leder dem. Ta henne, så tar ni monstren.
- Vi jobbar redan på det. - Inte döda henne, fånga henne!
Jag ska tala med min chef. Åk nu!
- In med dig, Newald. - Hinton, kör bort dem!
Jag har en idé. Vi kan stoppa bestarna. Men bara om vi fångar Sirena.
Om militären inte tar sig förbi varelserna, hur ska vi?
Hon kommer till oss om vi ger henne det hon vill. Känner nån den här kvinnan?
Det är Mildred Stark. En lokal legend.
Hon hävdar att hennes dotter kidnappades av jättar. En folksägen.
- Hon är död sen länge. - Död...
Mildred Stark är Sirenas mor. Hon har kommit för att hitta henne.
Hon styr bestarna med amuletten.
Om vi fångar henne kan vi få henne att stoppa anfallet, eller ta amuletten...
- ...så kan hon inte göra nåt. - Men vi måste ta oss förbi monstren.
Jag har nåt hemma som kan hjälpa oss.
- Du får inte riskera nåt igen. - Din mor har rätt.
Det är min röra. Ni har alltid sagt att jag ska städa upp efter mig.
- Och det ska jag göra. - Jag följer med.
- Vad ska du göra? - Åka tillbaka till gården.
Jag behöver ett par lastbilar.
Du har ett jobb. Se till att jag inte blir skjuten.
Sirena!
Här nere! Jag är här! Sirena! Här nere!
Stanna! Stanna!
Vänd! Vänd!
Ur vägen!
Hej. Min dam.
Du lever.
Jag kontrollerar dem nu.
Vet inte var du får det ifrån. Det där är en minnessak.
Då har du inget emot att jag förstör den?
Nej!
- Vad har du gjort? - Du styr dem inte längre.
De blir fredliga varelser. Jag kan sägnen.
Du har fel i allt.
Det här kanske ger oss tid att Hy innan de dödar oss. Vi måste gå.
Har sergeanten sett, de har blivit fogliga.
Allihop, det här är Sirena.
Jag har nyheter, men det kanske är fel tillfälle.
- Kan du stoppa dem? - Åskan får dem i panik.
- Det är nåt annat. - Var det åska?
Jag tror inte det.
Du känner den. Vad kan vi göra?
Vet inte. Min magi är inte stark nog utan amuletten.
- Jag har en idé hur vi kan döda den. - Hur då?
Som jag dödade en av jättarna. Vi måste till kraschplatsen.
Här! Sakta ner! Det här är nära nog.
- Jag går. - Jag följer med.
Nigel. Sharon. Ni kommer också. Håll motorn igång.
Försiktigt.
Gå! Gå!
Vi behöver fler förstärkningar. “vad då?
Hålla ut så länge vi kan? Tror ni inte vi gör det, sir?
Ni förstår inte! Situationen har blivit mycket värre!
Åh! Skit!
- Vad gör den? - Kom igen! Här borta!
Vad hindrar den?
- Åh, nej! - Hitåt, din best!
- Hitåt! - Kom då!
Jag gav Jack bönorna. Låt mig sköta det, okej?
Okej-
Lycka till.
- Det fungerar. - Kör, Jess!
Kom an då!
Vad? Nej!
Nej!
Jack, kom igen!
- Jag måste göra det! - Nej, du dör!
Vi dör alla om jag inte gör nåt.
Kom, Sharon! Kom!
Jack. Min son.
- Vad tänker du göra? - Småprata med den. Kanske om vädret.
Gå nu. Ta hand om dem.
Okej-
- Du ska också gå. - Jag går. Men till fots.
Jag hjälper dig att få den att fungera. Jag springer fort.
Okej-
Det är bäst ni går.
Tack. Stick nu!
- Spring! Och se inte tillbaka! - Jack!
- Du måste spöa den. - Jag vet.
Stick härifrån nu!
Kom an!
Fuling! Här nere!
Jack! Du är tillbaka!
Jack Jättedödaren. Det låter väl bra?
- Det får inte bli en vana. - Min son.
- Inte så illa. - Tack, Nigel.
Pappa”.
Och Newald... bra jobbat.
Du med.
- För vad? - För honom.
Tack, Jack.
Allihop.
Du, du planerar väl inte all den där vedergällningen fortfarande?
Jag har inte bestämt mig ännu.
Jag behöll den här åt dig.
Tack.
- Tänk det inte ens. - Vill du inte veta vad som finns där?
Inte nu. Det händer för mycket här nere.
- Vem ska se efter din pappa? - Visst. Du har rätt.
- Betyder det här att vi kan ha en dejt? - Håll tyst!
Svensk text: Mikael Jansson